Vet du varför vi slår er?
– Nej. Vet du varför vi slår er?
-Varför? – För att fira nyår.
Fortsätt att gå nu. Gå!
Gå och sjung.
Sjung något uppmuntrande.
Sjung högt och klart.
Gå.
Jag är ledsen -
- att jag är så smutsig.
Vi har inte mycket tid. Kom.
Vi måste skynda oss.
Här. Hoppas dom passar.
Vi måste röra på oss.
Tyskarna jagar hänsynslöst nu -
- judar, icke-judar, alla -
- vem som helst.
Wladek, du måste raka dig. Använd min rakhyvel.
Marek Kaczynski kommer att se efter dig -
- han finns på andra sidan stan.
Du får sova där i natt, sen får vi hitta ett nytt ställe åt dig.
Jag tar med mig mat.
Okej, det är dags att gå.
Jag ska visa, vart du ska sova.
Du måste stanna här, tills i morgon eftermiddag.
Vi har en våning åt dig.
Nära muren i ghettot. Men det är säkert.
Det kommer inte att vara bekvämt.
Jag klarar mig.
Tack.
Din biljett.
Ge mig den.
Gå så långt fram som möjligt, till den tyska delen.
Jag ska dra för gardinerna.
Håll dom öppna på dagen -
- glöm inte det.
Det måste kännas bättre på den här sidan muren, va?
Ja.
Men ibland vet jag inte vilken sida av muren jag egentligen befinner mig på.
Lite bröd, potatis, lök.
Janina Gorlewska kommer två gånger i veckan -
- och tar med mer mat, och ser till hur du har det.
Tack.
Detta är viktigt.
Om det skulle bli nödfall, och då menar jag nödfall -
- går du till den här adressen.
- 19 april 1943 -
Eld!
- 16 Maj 1943 -
Ställ er mot väggen!
Skjut dom.
Tack.
-Jag ville komma tidigare... -Det gör inget.
Ingen trodde att dom skulle hålla ut så länge.
Jag skulle aldrig ha flytt. Jag skulle stannat därinne och krigat med dom.
Wladek sluta -
- det är över nu.
Du får vara stolt att det hände.
Herregud, vilket motstånd dom gav.
Ja.
-Men det gjorde tyskarna också. -Dom är i chocktillstånd.
Dom förväntade sig det inte, ingen förväntade sig det.
Judar som slåss tillbaka?
Vem skulle kunna tro det?
Men vad gjorde det för nytta?
Vad för nytta?
Wladek jag är förvånad på dig.
Dom dog med värdighet, det är vad dom gjorde.
Och vill du veta nåt?
Nu ska Polackerna resa sig.
Vi är redo.
Vi ska också slå tillbaka.
Du ska få se.
-Packa dina saker, vi måste flytta. -Va?
Vad har hänt?
-Jag är på rymmen. -Vad har hänt?
Gestapo hittade vapengömman -
- dom har arresterat Janina och Andrzeja.
Dom kommer få reda på detta stället.
-Du måste härifrån, med en gång. -Vart ska jag ta vägen?
Se på mig. Jag flyr inte.
-Har jag inte bättre chanser här? -Det är ditt beslut.
Men när dom stormar lägenheten, kasta dig ut genom ett fönster -
- låt dom inte ta dig levande.
Jag har gift på mig, mig får dom inte heller levande.
Öppna dörren.
Öppna dörren, annars ringer vi polisen.
Bor du här?
-Du är inte registrerad. -Den tillhör en vän till mig.
-Jag kom precis, och måste ha missat honom. -Har du ID på dig?
-Får jag se ditt ID? -Visst, självklart.
-Ta fram ditt id-kort. -Vad är det som händer?
Han är en jude!
En jude! Stoppa honom!
Låt honom inte komma ut. Stoppa honom!
Ja?
Mr. Kaczynski skickade mig.
-Wladyslaw Szpilman! -Dorota.
Kom in.
Jag är ledsen.
Jag fick den här adressen och letar efter Mr. Dzikiewicz.
Micha Dzikiewicz.
Det är min man.
Kom in.
Sätt dig.
Jag behöver hjälp.
Han är tillbaka innan utegångsförbudet.
Jag har gömt mig.
Jag behöver någonstans att bo.
Han kommer snart.
-Hur länge har du varit gift? -I snart ett år.
Hur är det med Jurek?
Han är död.
När kommer storken?
I Jul.
Det här är ingen bra tid att ha barn.
Detta är min man.
Detta är Wladyslaw Szpilman.
Marek Kaczynski skickade honom.
Nu kommer jag ihåg.
Mr. Kaczynski sa att jag skulle kontakta er i nödfall.
Oroa dig inte nu.
Vi kan inte flytta dig i natt, så du får sova på soffan.
Förlåt mig.
Jag är ledsen, men kan jag få en bit bröd?
Ja, självklart. Vi ska äta.
Sätt er. Snälla, sätt er.
Tack.
Du är i ett väldigt Tyskt område.
Mitt emot oss finns ett sjukhus, som tar in sårade ifrån den ryska fronten.
I dörren bredvid, finns den tyska polisen.
Vi är på det säkraste stället som finns -
- mitt i lejongropen.
Jag låser in dig.
Ingen vet att du är här, så -
- var så tyst du kan.
Är allt bra?
Tack.
Detta är Antek Szalas.
Han ska se efter dig.
Hej, hur är det?
Tack.
Jag har gett honom en nyckel.
Han tar hit mat, och ser till att du får det bra.
Från motståndsrörelsen, en bra kille.
Kommer ni inte ihåg mig Mr. Szpilman?
-Nej, jag tror inte det. -Radio Warszawa.
Jag var tekniker.
Jag såg er nästan varje dag.
-Jag är ledsen att jag inte kommer ihåg. -Det gör inget.
Ni har inget att oroa er för. Jag ska besöka er ofta.
Ni blir nog glad att höra att dom allierade, bombar Tyskland -
- natt efter natt efter natt -
- Colon, Hamburg, Berlin.
Och Ryssarna ger dom verkligen ett helvete.
Det är början till slutet.
Låt oss hoppas det.
Ni lever fortfarande.
Här, korv, bröd -
- och lite vodka.
Hur länge ska det hålla på?
Inte länge till nu.
Jag tror jag har blivit sjuk.
Oroa dig inte för det.
Det får dig bara att se rolig ut.
Min farfar blev dumpad av sin flickvän, när han blev sjuk.
Drick upp.
Varför kom du inte tidigare? Det har gått två veckor, jag har haft problem -
- med pengar.
Jag behövde pengar för att köpa mat.
Jag behöver saker att sälja.
Det är inte lätt.
Här, sälj den här.
Mat är viktigare än tid.
Jag glömde nästan att säga.
Dom allierade har gått in i Frankrike. Ryssarna är snart här.
Dom kommer att slå skiten ur Tyskarna.
Vilken dag som helst nu.
Wladek?
Jag visste det.
Jag visste att detta skulle hända.
-Vi behöver en läkare. -Det går inte, det är för farligt.
-Vi kan lita på Dr. Luczak. -Var inte löjlig, han är ingen riktig läkare.
-Han är fortfarande en läkare. -Nej... stanna du.
Jag går.
Vi kom för att säga farväl.
vi ska resa till min mor i Otwocka.
Barnet är redan där, det är säkrare.
Upproret börjar vilken dag som helst, nu.
Den där Szalas, borde bli skjuten.
Vi har samlat in pengar åt dig, över hela Warszawa.
Tydligen så var folket mycket generösa.
Så han har fått ihop en del till dig.
Herregud.
Levern är stor som en fotboll, urinblåsan är infekterad -
- men han överlever.
Jag ska försöka att fixa lite Levilos, men det kommer inte att bli lätt.
Kan du besöka honom igen?
-Vem vet? -Doktorn?
-Tack. -Prata inte, vila.
Tack så mycket.
Vi tog med oss lite mat.
Jag ska laga något till dig -
- men sen måste vi gå.
- 1 augusti 1944 -
Gå ut.
Försvinn här ifrån. Tyskarna är här.
Hjälp mig.
Hjälp mig någon.
Vad gör du här?
Vem är du?
Förstår du mig?
Ja.
Vad gör du?
Jag -
- försöker öpnna konservburken.
Bor du här?
-Arbetar du här? -Nej.
Vad gör du?
Jag -
- jag var en pianist.
En pianist?
Kom.
Spela något.
Gömmer du dig här?
Är du en jude?
Vart gömmer du dig?
På vinden.
Visa.
Har du någon mat?
Stå upp!
God morgon. God morgon, kapten.
Juden?
Ursäkta mig -
- men vad är det för skottlossning?
Ryssarna, från andra sidan floden.
Allt du behöver göra, är att hålla ut i några veckor.
-Vad är det som händer? -Vi drar oss tillbaka.
-Är ryssarna här? -Inte ännu.
Jag vet inte hur jag ska kunna tacka dig.
Tacka Gud, inte mig.
Han vill att vi ska överleva.
Det måste vi tro.
Här.
Ta den.
-Ni då? -Jag har en till -
- en varmare.
Vad ska du göra, när allt är över?
Jag ska spela piano igen -
- på polsk radio. -Vad heter du?
Jag ska lyssna på det.
Szpilman.
Szpilman?
Ett bra namn på en pianist.
En tysk! En tysk!
Nej.
Skjut inte. Jag är polsk.
Snälla. Jag är polsk.
-Kom ut med händerna över huvudet. -Snälla, jag ber er.
Skjut inte, jag ber er -
- jag är polsk.
Kom ner.
Snälla -
- jag är polsk.
-Snälla? -Polsk?
Ja, han är polsk.
Varför har du på dig den jävla rocken?
Jag fryser.
Jävla tyska svin!
Mördare!
Smutsiga svin!
Mördare! Svin!
Se på er nu.
Ni tog allt jag hade.
Jag, en musikant.
Ni tog min violin.
Ni tog min själ.
Är du musikant?
-Ja. -Känner du till -
- en pianist som heter Szpilman?
-Han spelar på polsk radio? -Självklart gör jag det.
Jag hjälpte honom när han gömde sig.
Säg till honom att jag är här.
Be honom hjälpa mig.
-Be honom hjälpa mig. -Vad heter du?
-Hosenfeld? -Va?
Det var här, det är jag säker på.
Dom är inte här nu.
Jag skrek åt dom, jag är inte stolt för det, men jag gjorde det.
Och jag är säker på att jag stod, där du står nu.
Fast det fanns taggtråd runt -
- och en tysk kom fram till mig -
-Du fick inte hans namn? -Nej.
Jag ska fråga i fabriken, dom kanske vet något.
Wladyslaw Szpilman fortsatte att leva i Warszawa -
- tills sin död, den 6 Juni, 2000. Han blev 88 år.
Namnet på den tyska officieraren var, Kapten Wilm Hosenfeld.
Allt som är känt, är att han dog i Sovjetiskt fångläger, 1952.
--- The Pianist --- --- Pianisten ---
Översatt av: MooNLIGHT www.divXsweden.net